Most jövök rá, különös: a lepkék csupán egyetlen érzékszervünkre hatnak. Ennélfogva viszont rendkívül koncentráltan. A pillangók a festészet nyelvén szólítják meg az embert… A pillangó, mondhatni, a látás művésze.
|
Fülszöveg:
Vigyázat! Cselekményleírást tartalmaz.
„A jóhoz sosem későn, most adom közre első regényemet tizenéves ifjúk és a gyermeklélek iránt érdeklődő felnőttek számára.
Kitalált történetem szülővárosomban és környékén játszódik. Itt élik mindennapjaikat a fivérek, a 14 éves Ármin és 12 éves Domonkos, a „valóságos valóság” falain innen és túl, hétköznapiságok és rejtelmek világában. Félelmeik nyomába szegődve járják a gyermekkorból a kamaszkorba vezető kitaposatlan útjukat, folytonosan keresve a kulcsokat a titkokhoz. Eközben megtanulnak bátornak lenni, igaznak lenni, szabadnak lenni. Életük egy nap váratlan fordulatot vesz, édesapjukat lepkekutató szenvedélye Pápua Új-Guineába szólítja, ahol a sors kegyéből rálel fiai „világpolgár” unokatestvérére, akit magával hoz karácsonyi meglepetésként. A 17 éves félárva Dédé élete csupa rejtély. Édesanyjának három éve nyoma vész Pápuán, ez idő alatt egy keresztény misszióban nevelkedik a talányos kilétű Tamás atya oltalma alatt. … És hogy mit is hagyott örökül a gyerekekre „dédapjuk”, Dini papa az Aranycsapat bőrfociján, a Napfiú szájharmonikáján, a szilvágyi Kerten, a Vackorfészeren kívül? … És hogyan is álmodják tovább az unokák a nagyapák álmát? … És hogy mi végre kering a történet mindvégig a pillangók körül? Minderre választ kap, aki nem rest kalandos utazásra kelni a rejtélyes Morphotroides Azurea nyomában. Csukja be a szemét, és jöjjön velem!”
Könyv információk:
Eredeti megjelenés éve: 2017
Szülőföld, 2017
240 oldal · puhatáblás ·
ISBN: 9786155600593 ·
Illusztrálta: Horváth Zsófi
|
A sorozat részei:
1. Örökség
(nem befejezett)
|
(Az értékeléshez olvass tovább! ⇩ ⬇ ⇩ ⬇ ⇩ )
Miért olvastam el?
Egyrészt kellett az ifjúsági zsűrizéshez, másrészt megtetszettek az idézetei.
Szerintem…
Dini papa halála után a gyerekek megkapják az örökségüket: Ármin egy bőrfocit, Domonkos egy szájharmonikát, illetve egy csodás helyet, a Kertet. Tudtukon kívül megöröklik a férfi által megmentett hollót, Korvinuszt is, aki egy nagyon jó mellékszereplője a történetnek!
– Mi felnőttek is minduntalan nyomozunk – szólalt meg az anya kisvártatva. – Folyvást keressük a válaszokat a magunk kérdéseire. … Ha én most azt mondom neked, hogy kísértetek márpedig nincsenek, elhiszed nekem?
– Elhiszem. … Vagyis elhiszem, hogy szerinted nincsenek.
– Erről van szó! Okos vagy. Rátapintottál a lényegre. Na és elég neked az én válaszom? Elég, hogy szerintem nem léteznek kísértetek?
– Azt hiszem, nem. Haragszol?
– Hogy haragudnék? Akkor haragudnék, ha mindent készpénznek vennél, amit mondok. Neked magadnak kell kinyomoznod a saját kísérteteidet!
|
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhdu9KE82lVfEbzrejVyj_tZYlHLv0EMS3Wi_qhDmZo9P6tug4Ma0NIJvrFZZ3wMKZQwOnu_rEFQuo7qxHoNjNcYAWUvCty5ptTaQh_w0L8npkkY5MsgWZGtY8mH1-WUOheM5zlfpczoHE/s320-rw/IMG_20180605_002722.jpg)
Völgyi Gáspár (akit a diákjai csak Papílió tanát úrnak neveznek) új munkája az, hogy egy budapesti lepkeházat be kell népesítenie madárpillangókkal. Nem vagyok nagy bogár- és rovarbarát, de a pillangókat és a lépekéket szeretem (jó messziről…), ezért olvasás közben rá-rászabadultam a netre, hogy nézegessem a könyvben is szereplő Azúrkát, aki egy azúrlepke (latinul: Morpho didius, magyarul: Égkék azúrlepke).
PRO
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgsyDejkBOc7gdxPEaoy-t98AGSU7yr3HDp715vOz3gl3HUQKJRrjwj-DkYRXVLJQhF1C2X6k7yczByt6liLbM327B7IrNtxz8pFjs3QC7_FBfnnIz73Qj-NnOBwhWX34fKP8gRz_a6JS0/s320-rw/%25C3%2596r%25C3%25B6ks%25C3%25A9g-Horv%25C3%25A1thZs%25C3%25B3fi.jpg)
Nem csak Dédé magyaráz, hanem a legkisebbnek is nagyon jó meglátásai vannak, rengeteget beszélgetnek, komoly dolgok hangoznak el általuk a történetben. Ahogy tanítja a fiúkat a világ dolgaira, úgy tanul az olvasó is... Szeretem az ehhez hasonló megoldásokat!
KONTRA
Talán ellene szól, hogy nagyon kevés tényleges történés van benne, holott folyamatosan történnek dolgok a fiúkkal és a fiúk körül, mégis nehezen beazonosítható a fő csapásvonal. (ENYHE SPOPILER: Ami szerintem az, hogy apu külföldre megy dolgozni a lepkékkel, és egy kis idő múlva a Dezsőkével kibővült családja követi. Persze közben várhatóan megkeresik Dédé anyukáját és sikeresen hazahozzák a honosítani kívánt szépségeket.)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhuXusSlpNjDhuo4w8AXsdTCfbHXhtZJyF97eio0EEgdaz9eoDLUGVdB4ZerOAmpyxkeGdPAy6k_sk7cv9bdm79bUqnwhlKAZoCzPKHOj_mP9hdxpFTbCuvdRec4VRaNg_0sUuEUyRQxzE/s320-rw/IMG_20180605_002645.jpg)
Összességében
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgJ6b0zV_S00DACLcYnq9ZIm9-CbtvwE7BGf7N7Vnu-IwkXi14GC38wyqm6hq9qCNUy0rLb3s2Ag8B_9yNpp77xg56a3e24bK-dBa4L5wqU4PDRByYSgFNbgWjniRXYnvNGZWrDbT-VXOQ/s320-rw/IMG_20180605_002825.jpg)
Nehezen tudnám megmondani, hogy miről szólt – inkább csak Ármin és Domonkos mellé csapódva éljük meg a napokat -, mégis elvarázsolt. Nagyon egyedi a hangvétele, csodásan van megírva - átitatja a szeretet. Tényleg öröm olvasni, annyira szép! Tetszett az is, hogy észrevétlenül tanít úgy érzelmi dolgokra, mint az ~ológiákra és a jelentésükre, a latin nevekre, a babonákra.
Ráadásul mindenki szerethető és kedves, ezért mostantól az övék a kedvenc könyves családom! (Nem csak a Völgyi család, hanem az egész pereputty Korvinusszal, Dezsőkével és Vendel bácsival együtt.)
Kedvenc: A nyelvezete valami csodálatos volt! Tetszettek a nyelvi játékok (Azúrnőm / Azúr nőm / Az Úrnőm) és a becézések (Kicsi Ember, Dédé, Látó Szem).
Értékelés: 4,5
Kiknek ajánlom a mesét?
« Lepke- és pillangó imádóknak, és mindenkinek, aki szeretne egy gyönyörűen megírt, tanulságokkal teli történetet olvasni. Ha szereted az ŐSZINTE hangvételű könyveket és/vagy azokat, amikben a családtagok szeretik és becsülik egymást, akkor ez a Te könyved. NEM egy száraz tanmese, abszolút olvasmányos és csodás történet.
Kedvcsináló idézetek:
«
– Mekkora az a nanométer? Mint egy pont? – Ármin valami felfogható mértékegységet akart.
– Sokmilliószorta kisebb a pontnál. … Törpeméter. – felelte Dédé.
– Van olyan, hogy törpeméter? – nyíltak nagyra Domokos szemei is.
– Igazából csak most találtam ki, hogy érthetőbb legyen számotokra. Egyébként nincs messze az igazságtól, a „nano” ugyanis törpér jelent. A nanométer ezermilliomod méter. A milliméter ezredrésze a méternek, a nanométer pedig az ezredmilliomod része – vezette le Dédé.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEioWOJ_N_OxzLZ2BqA4ODskJvh6mLX-leUYsQbkNbkl4uATw5CR4nlFAqSBL2l1SzOm5K91sn5RRy06KeZnPzIiqX6MIgSK4nPFuauUYjUOuPHWDW5G_zQOPp1ZF2pg240uF0OZdnQNYxA/s400-rw/IMG_20180605_002846.jpg)
– Azt hiszed, én felfogom? – pillantott rá Dédé különös tekintettel. – Csak tudom. Az nem ugyanaz.
«
– Mosolyország egy képzeletbeli elátkozott hely, ahol az emberek folyton-folyvást csak nevetnek és nevetnek. Nincs szabadulásuk a nevetéstől. Talán csupán álmukban. Na, szóval, egy nap unszolni kezdtem édesanyát, hogy keressük meg Mosolyországot. Legnagyobb ámulatomra kötélnek állt. … Persze sehol nem leltük meg. Hogy is lelhettünk volna, hiszen soha nem létezett. Engesztelhetetlenül megharagudtam édesanyára, amiért hagyta, hogy becsapjam magam. Azzal vádoltam, hogy ő hazudta nekem Mosolyországot, holott az én fantáziámban született meg. Nagyon fájt, hogy nem létezik, mert igazán hittem a létezésében. – Dédé felsóhajtott, majd így folytatta:
– Édesanya akkor azt mondta nekem, hogy a szívünkben igenis létezik Mosolyország, csak ott hibáztuk el, hogy a valóságban akartuk meglelni. Szegény anyukám olyan nagyon boldog volt, hogy magammal akartam vinni abba a képzeletem szülte országba! Képtelen volt ráébreszteni az igazságra. … Hát ez az én történetem. … Most már tudom: az igazság nem mindenekfölött való. Mert ami mindenekfölött való, az a szeretet.
«
– (…) Édesanya szerint nemcsak azért kell megismernünk a környező világot, mert örömnek, bánatnak, veszélynek forrása, hanem azért is, hogy ha valami elpusztul körülöttünk, tudjunk tőle búcsút venni. Meg akart tanítani elfogadni a halált, hogy erőssé tegyen az életre.
– Anyukád nagyon erős lehet.
– Á, nagyon is törékeny, az uborkás üveg tetejét se tudja lecsavarni, s a habveréstől mázsás lesz a karja – mosolygott Dédé, de nyomban el is komolyodott. – De bitangerős, igazad van. A szíve, az akarata, mint a vas.
«««««
Képek a könyvből származnak - Horváth Zsófi munkái!
«««««
Köszönöm: Varga Írisz Dóra, alias Tóth Domonkos
VálaszTörlés